Kickflick kirjutas:Nickelback 25.05.2018 Tallinna Lauluväljakul
Algul ei viitsinud siia kirjutada, kuid paar asja on mul hinge peal, mille pean välja ütlema.
Sama! Tegelikult oli mul esialgu täiesti selge plaan siia kirjutada, aga kuna Nickelbacki etteaste jäi kiiresti teiste kontsertide laviini alla ja lõpuks tundus lihtsalt õige hetk möödas olevat, otsustasin alla anda. Aga
this is how you remind me of what I really öelda tahtsin!
Kickflick kirjutas:Nickelbacki kontsertit ma nautisin täiega ja see tekitas minus küsimuse, mis jääb mulle vist elu lõpuni selgusetuks. Miks nad nii vihatud on?
JESSSSSSSSSSSS, olen seda küsimust oodanud TERVE
oma elu viimase kuu, kuna viisin selle välja selgitamiseks väga põhjaliku uurimisprotsessi läbi. Ma ei tahaks hoobelda, aga näen oma tulevikus vähemalt ühte Pulitzeri preemiat (Eestis võiks see Pulleritsu preemia nime kanda) ja oma tegemistest inspireeritud seitsmele Oscarile nomineeritud
based-on-a-true-story filmi. Ehk see küsimus hakkas mindki painama - mingid väga hägused põhjused oleksin suutnud ka ise välja mõelda, aga sellisele aastakümnete pikkusele kirglikule
hate'ile ei suutnud isegi minusuguse hiilgava mõistusega muusikakriitik/psühhoanalüütik ratsionaalset põhjendust leida. Niisiis olin sunnitud vastuste otsimiseks suunduma kohtadesse, kuhu neil, kellele oma maine armas, enam ammu julgust jalga tõsta pole olnud: Nickelbacki lugude YouTube'i kommentaarimi. Kuna pea iga Nickelbacki loo kõige
upvote'itum kommentaar on "Miks kõik neid vihkavad?", andis nende
thread'ide läbi kammimine müsteeriumi lahti harutamiseks esimesed olulised niidiotsad kätte.
![Pilt](http://images2.imagebam.com/2a/31/17/170197900645924.PNG)
Olin vaimselt ette valmistunud kõigiks "nende muusika imeb" ja "sest meemid ei valeta" repliikideks, aga see oli midagi uut. Kas tõesti põhjustas tegeliku viha Nickelbacki vastu fakt, et inimesed ei jõudnud enam antidepressantide ja psühhoterapeutide arveid kinni maksta? Ja kuhu see edasi viis? Kas Chad Kroegeri särava naeratuse taga peidab end hoopis hingi välja imev dementor? Olin tulnud liiga kaugele, et nüüd taganeda. Otsustasin kaevuda veelgi sügavamale: eksinud hingi ja hirmsaid trolle täis musta auku nimega Reddit. Sealt sain aga ainult uut aimdust, kui vähe ma tegelikult tean:
![Pilt](http://images2.imagebam.com/d5/82/33/6f6df6900645944.PNG)
Kas Nickelbacki näiliselt geneerilise, kuid
catchy muusika taga peidab ennast tõesti üks selle sajandi suurimaid vandenõusid? On nad tõesti kõik need aastad oma publikut alatult lollitanud ja ise pärast oma "rock-etteasteid" salamisi peenikest naeru pidanud ja kõrtsis lassosid kokku löönud?
Kuigi need intrigeerivad juhtlõngad annavad alust arvata, et kõik pole sugugi nii lihtne, kui esialgu tundub (ja on kahtlemata heaks materjaliks mõnele lahendamata mõistatusi lahkavale
podcast'ile), siis paraku kadusid need paljutõotavad jäljed kiiresti vette ning pinnale jäid lõpuks hoopis ootuspärasemad ja igavamad põhjused, mille põhiliseks allikaks on
see Redditi thread:
1) Nickelbacki lood on suures osas valmis vorbitud täpselt sama mustri alusel ja nende muusika pole aastate jooksul kuhugi arenenud
2) Eelnevas punktis väljatoodud asjaoludest hoolimata on Nickelback endiselt populaarne
3) Chadi hääl on tüütu
4) Chad ise on tüütu ja
douchey frat-boy5) Ja
last but not least:
internet ja meemid - ehk lugu sellest, kuidas Nickelbackil juba 00ndate alguses teiste sama ajastu geneerilist
post-grunge rock-muusikat tootvatelt ansamblitelt (nt. Three Days Grace, 3 Doors Down, isegi Foo Fighters) koht interneti Vihatroonil pikkadeks aastateks napsata õnnestus.
Kickflick kirjutas:Jõudsin kohale Shanoni ajaks. Shanoni etteaste puhul meeldis mulle see, et jõudsin sel ajal süüa ära ühe hästi hea burgeri, juua ühe õlle ning käia ka WC-s.
Lisaks õnnestus sul sellel ajal mööda kõndida Aasta foorumlane 2017-st ühtegi austust väljendavat žesti tegemata - ei alandlikku kummardust, ei sõbralikku käepigistust ega isegi mitte viisakat kaabu kergitust. Samas oli sul tollel hetkel selline õnnis naeratus näol, mida ainult Shanoni muusika ja minu kohalolek inimestes esile kutsuvad, nii et tõenäoliselt sa sisimas ikkagi tajusid, et viibid pühas seltskonnas. Ma ise ei saanud kahjuks kuidagi märku anda, et aeg oleks ebaviisakus lõpetada, kuna 1) mu käed olid ääreni friikartuleid täis 2) mu hääl poleks Taavi Immato omast üle kandunud 3) ma olen endiselt filmiveeblane ja kardan inimkontakti nagu põrgutuld.
Kickflick kirjutas:Pealekauba olid nii Chad Kroeger kui ka Ryan Peake väga muheda jutuga. Oli selgelt tajutav, et nad siiralt nautisid Eesti publikule esinemist, mitte ei teinud laval tuima liinitööd.
Iseenesest jätsid nad mulle ka selles osas sümpaatse mulje, et andsid oma publikule vähemalt väärilise elamuse ja ei tekkinud sellist palgatšeki kiire kasseerimise tunnet. AGA Chad Kroeger mõjus mulle pisut nagu tulnukas, kelle arusaam rock-staariks olemisest põhineb mingitel Nickleodeoni lastefilmidel (ma võin olla millegi suure jälil) - kõik need "mulle meeldib väga alkohol", "mulle meeldivad väga naised", "mulle meeldib Eesti, sest siit saab alkoholi", "mulle meeldib Eesti, sest siin on naised" laused hakkasid mulle mingil hetkel pisut vastukarva käima. Samas näiteks selle "
This song goes to my ex-girlfriend right there!" nalja peale muhelesin küll.
Mis kontsertelamusse endasse puutub, siis jäin alguses seisma sellisesse ebamäärasesse tsooni, mille ees olid tulihingelised karglevad fännid (nagu CM-Girl - nägin sind ekraanilt!!!) ja taga juba suhteliselt tuimalt seisev rahvamass. Ja kuna sarnaselt minule ei osanud selles tsoonis viibivad inimesed peale natuke ebakindla kätega vehkimise midagi peale hakata, otsustasin umbes 3. loo järel alla anda ja istuma minna, kuna see andis võimaluse oma jäsemete asemel kontserdile keskenduda. Mis iseenesest oli - nagu Kickflickki mainis - täitsa tutske. Mingit väga pikaajalist emotsiooni see mulle küll ei jätnud, aga pole väga millegi kallal norida ka. Umbes 12-aastaselt oli Nickelback mu isekõrvetatud CD-del ikka üsna sage külaline, nii et kena
throwback muretusse noorusaega. (Nali-nali, ma olen oma elu jooksul täpselt 0 päeva muretu olnud.)
Kontserdile ajendas mind muide minema põhiliselt
see alatut propagandat tegev SNL'i sketš.
Kickflick kirjutas:Nickelbacki lauludel on alati positiivne sõnum.
Eriti
"Something In Your Mouthil" ![Irvitus :irw:](./images/smilies/icon_mrgreen.gif)